Deres Nåde ... ærede herskaper.
Fienden har krysset elven Sambre, og venstre flanke er i kamp alt.
Vi marsjerer om tre timer.
Rawdon!
Jeg er ikke redd. Men jeg er mål for kulene deres.
Hvis jeg skulle falle, skal du vite hva vi har.
Jeg har vunnet en del her, så du har en stabel penger.
Det er en hest du kan selge ...
... og bare koffertene står i 30.
- Altså at vi skylder 30 for dem? - Ja.
Jeg tar den gamle uniformen, så du kan selge den nye.
Og med salene, pistoler, ringer ... ... og denne lille saken ...
... har du nok til tak over hodet og reisen tilbake til London ...
Jeg klarer meg nok.
Ja, det vil jeg tro.
Ingen kvinne kan klare seg selv slik du kan, Becky Sharp.
Du gjør vel ikke noe dristig?
- Lover du? - Hva er dette?
Tårer?
Tårer fra min sterke lille Becky?
Jeg er jo en elskende kvinne.
Lille skatt ...
Hvis du våkner en morgen og jeg er død ...
... kan du være helt sikker på ...
... at du er en kvinne som virkelig er blitt elsket.
Hvem vil være så snill å selge oss en hest?
Mrs. Crawley! Mrs. Crawley, kom hit, er du snill.
Lady Bareacres. Tenk å møte Dem her.
Vi sendte tjeneren til kroen men bare kaptein Crawlys hest er igjen.
- Der kan man se. - Hva vil De ha for den?
Ikke noe fra Dem.
Ikke vær tåpelig. Vi har da alltid vært gode venner.
Nei, det har vi ikke.
Hør her. De kan bli med oss, hvis De vil, -
- men vi skal og må ha den hesten.
Hvorfor kan du ikke be pent? Nå har du jaget henne vekk.
Vil De ikke komme tilbake?
Vi må være føre var Det er å tide å forlate Brüssel.
- Taper vi virkelig krigen? - Fienden har brutt linjene våre.
Har De solgt hesten Deres til lady Bareacres?
Tenker ingen på meg, men bare på hesten min?
De får kjøpe den hvis jeg får plass i vognen.
- Avtale. - Skynd dem. Vi må dra.
- Hvorfor skal hun kjøre med oss? - Jeg liker henne. Og hun er gravid.
Og vi fikk hesten på betingelse av at hun fikk bli med oss.
Skynd Dem, mrs. Crawley! Vi må reise nå.
Hjelp meg! Er det ingen som har sett George Osborne?
Vent et øyeblikk.
George Osborne fra niende regiment!
Amelia! Hva gjør du?
Du må ikke være her.
Mrs. Crawley! Vil De bli med, må De komme nå!
- Er det plass til mrs. Osborne? - Bare hvis De gir henne Deres plass.
Ikke være redd for meg. Jeg venter her på George, uansett.
Vi møtes i London.
Det håper jeg virkelig. Må lykken stå dere bi.
Kjør!
- Det må være nytt om min George! - Amelia, du må bevare fatningen.
Vi er gift med soldater og må leve med uvissheten.
Min mann danset med en annen kvinne, og jeg var alene.
Hvis du har stjålet hans siste kveld fra meg, tilgir jeg deg aldri!
Hvordan kan du si det? Det vil jeg ikke høre på.
Hvis sannheten skal frem, er ikke din George...
Hva? Hva er min George ikke?
... ikke den som vil du skal utsette din og barnets helse for dette.
Bli med inn, så venter vi sammen.
Hva ville miss Pinkerton sagt hvis hun så oss nå?
To vordende mødre midt i krigens herjinger.
Dette har ikke timene i etikette forberedt oss på.
Er du redd?
For å føde, mener jeg.
Du kjenner da meg. Jeg er sterk som stål.
Jeg føder vel etter teen, og danser på ball samme kveld.
Jeg er heller ikke redd.
I hvert fall ikke for meg selv.
Så lenge det går bra med Georges barn.
Det er sekkepiper. Det betyr jo ...
... at vi har vunnet. Vi har vunnet!
"Kjære far. Skjønt vi skiltes i vrede, -
- skal du vite at jeg ikke vil vanære deg i fremtidige kamper."
Mr. Osborne!
Kaptein Dobbin ... Unnskyld, jeg mener, major Dobbin, -
- nå som bedre menn er døde, og De har inntatt deres plass.
Bedre menn er døde. Jeg vil snakke om en av dem.
- Vet De at hans enke er ruinert? - Jeg kjenner henne ikke.
Og hva med barnet hans?
Vil De ikke kjenne det heller?
Det er bare enda en følge av Georges ulydighet og dårskap.
- Hun ba meg gi Dem dette. - Jeg leser ikke den kvinnens brev.
Det er et brev fra Deres sønn, sir.
Hun har båret det for Dem helt siden den dagen.
"Tilgi meg hvis du kan. Og prøv å huske meg -
- som din kjærlige og takknemlige sønn. George."
Gutten min ...
Kjære gutten min ...
Er han ikke en engel?
En engel.
Da George døde, trodde jeg ikke mitt hjerte kunne romme flere.
Vi ventet deg ikke i dag.
Jeg vil fortelle at jeg har bedt om å bli forflyttet.
- Neste uke drar jeg til Bombay. - Bombay?
- Du milde! Hvorfor Bombay? - Fordi det er lengst borte herfra.
Jeg forstår.
Men jeg gir avkall på utnevnelsen og blir her i England ...
- Hvis du ber om det. - Hvis jeg ber om det?
Jeg reiser ikke hvis du sier nei.
Du må besøke Jos når du kommer frem.
Får jeg skrive til deg og fortelle hvordan lille George har det?
William, jeg ...
All post blir videresendt.
Farvel, da.
Vi møtes igjen en dag.
Farvel.
Det er med beklagelse jeg bringer trist nytt.
Jeg satte stor pris på Deres tante. Men hun led ikke.
Mr. Pitt og lady Jane pleide henne omsorgsfullt til det siste.
Det tror jeg.
La meg vite hvis det er mer jeg kan gjøre for Dem.
Hun slettet meg fra testamentet. Pitt gjør rent bord.
Jeg har mest vondt av deg og Rawdy.
Det skal du ikke ha. Alt skal nok gå bra. Vent og se.
Jeg er guvernante, og du spiller.
Vi er ikke av det gode selskap. Det tar sin tid.
- Hva skal vi spise så lenge? - Kjære, la meg ordne det.
Vi er Crawley'er. Crawley kan alltids få på kreditt.
Det vil overraske deg hvor godt vi kan leve av ingenting.
Unnskyld, men Rawdy har noe han gjerne vil vise Dem.
Hva er det?
Han går!
Aldri har jeg sett en ung mann ta så sikre skritt.
Du marsjerer jo under fanene før vi vet ordet av det.
- Har du det bra i dag? - Ja takk, far.
Sånn.
- Er De soldat, sir? - Ja, gutten min. Det er jeg.
Min far var også soldat. Han falt ved Waterloo.
Det var leit. Hva het han?
Kaptein George Osborne fra niende regiment.
Ham kjente jeg godt.
Stans!
Hva går det av deg?
Ikke noe.
For guds skyld, Maria, si det.
Det er fordi jeg kjørte gjennom parken forleden, og ...
Og? Og? Og? Og?
Far ...
... jeg så lille George!
Han var sammen med mr. Sedley.
Jeg så med en gang at det var ham.
Han er skjønn som en engel.
Og så lik ham ...!
Pokker heller, Becky.
Har vi virkelig ikke råd til noe bedre?
Der er skatollet mitt. Her er nøkkelen.
Finner du en eneste penny der, tar jeg hatten av.
Eller du vil kanskje for en gangs skyld legge penger i skuffen?
En skulle tro hele dyret bestod av hals.
Hvorfor skal vi betale slakteren? Så selvisk av ham.
Ikke vær så hard mot meg.
Jeg har ikke hatt hellet med meg. Det tar seg nok opp.
Mr. Moss er her. Jeg har vist ham opp.
Så vis ham ned igjen, for pokker, til vi er ferdige med å spise!
God aften, oberst Crawley. Jeg håper De har gode nyheter.
Vi er ikke tryllekunstnere. De kan ikke få penger vi ikke har.
Hvorfor ikke? Dere kan bruke de dere ikke har.
- De burde skrive skuespill. - Og De burde bli skuespillerinne.
Det holder! Vi kan ikke betale, og sånn er det.
- Kom Dem ut. - Javel. Jeg går.
Men jeg kommer igjen.
Er det virkelig her du bor?
Ja.
Hvordan er det mulig?
- Hva vil De meg, sir? - Jeg vil tilby en avtale.
Hvorfor gjør du det? Det er nedverdigende.
Jeg gjør det så vi har noe å spise. Sult er også nedverdigende.
Det er maten vår, ikke noe leketøy!
Jeg hater maten vår! Og jeg har ikke leker!
- At du kan være så grusom? - Grusom?
Når han kunne fått den fineste utdannelse som finnes.
Når han kunne blitt rik som en herremann?
Hans egen mor nekter ham fremtid, fordi hun vil legge ham hver dag.
"En mors kjærlighet er mer verd enn Mayfairs palasser." skrev Dobbin.
Jeg vil ikke høre om Dobbin. Nytteløst. Han er jo forlovet.
- Hva sier du? - Leste du ikke brevet fra Joseph?
"Hvordan har du det, min kjære Amelia?
Og hvordan har din lille familie det?
Hvis du visste hvor klart du står for mitt indre blikk, -
- og hvordan jeg drømmer om deg og Georgy hånd i hånd.
Jeg suger til meg hver detalj av livet ditt, -
- her jeg sitter og skriver under Indias sol."
"Kjære William. Takk for brevet ditt, som brukte tre måneder."
Mor?
"Men som jeg ble svært glad for."
Hva gjør du her? Jeg skal jo besøke deg på lørdag.
- "Georgy er sunn og frisk." - Jeg har sydd skjorter til Georgy.
"Han bor hos farfaren sin."
Mor, da! Jeg kan da ikke gå i dine gamle, stygge skjorter nå.
God dag, frue. Kom, Georgy.
- Så tåpelig av deg, mor. - Ja, din mor er tåpelig.
"Alle sier at det er det beste. Jeg må gi meg for hans skyld."
- Jeg kan finne en annen ... - Nei. Jeg kommer nå.
"Jeg må medgi jeg følte et stikk da jeg leste om forlovelsen din."
Hva?
Jeg får ikke puste!
- Er du gått fra vettet? - Jeg må vende hjem til England.
Her er medisinen Deres, sir Pitt.
Ta den vekk. Ingen medisin kan kurere det jeg lider av.
Jeg skal dø, Horrocks. Det er slutten.
Skal jeg hente mr. Pitt? Eller legen?
Eller sakføreren? Det er spørsmålet.
Pitt fikk jo Tillys penger. Skal han ha mine også nå?
Eller skal de gå til Rawdon?
Og slu lille Becky.
Jeg kan hente sakføreren, hvis De vil.
Nei. Bare la Pitt få alt.
Han er en oppblåst snylter, -
- men han vil nok ta godt vare på godset.
- Du har ikke forsømt pianotimene? - Nei, miss Sh... mrs. Crawley.
Så fint. Du må spille for meg.
- Rose, hva er ditt beste fag? - Fransk.
Ingen tilgjorthet eller forsøk på å skjule fortiden.
- Det kan man ikke laste henne for. - Nei, jeg er helt enig. Ikke for det.
Etter lunsj vil du kanskje lese pamfletten min om slavesaken?
Gud bedre...
Mrs. Crawley ...
... da De fortalte miss Crawley at Deres mor var en Montmorency ...
Det har jeg aldri sagt. Jeg nevnte Montmorency en gang.
Hun må ha misforstått meg. Min mor sang opera.
- Hva har dere lyst til etter lunsj? - Vi sørger jo ...
Ja, det har De naturligvis rett i, -
- men jeg syns ikke fars død utelukker ethvert samkvem.
Jeg har mest lyst til å leke med guttene våre.
Lille Pitt er ikke helt frisk.
Jeg ga lille Pitt en dose tonikum før lunsj.
Jeg husker hvordan det hjalp arme miss Crawley.
Nå er det jo bare familien her, -
- så jeg føler at vi kan snakke helt åpent.
Jeg håper tante Matildas siste beslutning ...
... ikke har ...
Miss Crawley skjenket meg den vidunderligste av ektemenn.
Hennes formue gjenreiser stedets og familiens ære og verdighet.
Jeg er stolt av å være en del av familien.
Det er Crawley-familien som vinner ved ekteskapet.
Takk.
Farvel, Rawdy! Farvel, tante Becky!
Farvel, onkel Rawdon!
Jeg liker tante Jane. Gjør ikke du også?
Jo. Der har Pitt vært heldig. Hun er så snill som dagen er lang.
Det ville jeg også vært, hvis vi hadde 5000 i året.
- Liker du henne ikke? - Kan det ikke være det samme?
De ber oss tilbake i familien. Nå er vi endelig på vei.
Forsiktig med det bordet. Det er verd mye penger.
- Unnskyld, hva er det De gjør? - Jeg sa jo jeg kom tilbake.
- Pakk inn forstørrelsesglasset. - De har sat møblene mine på gaten?
- Jeg tilkaller politiet. - Bare tilkall kongen, om De vil!
De får det ikke! Gi meg det!
Kan jeg hjelpe?
- En glede å gjøre forretning. - Gå nå.
Så møtes vi endelig.
Jeg kjenner Dem, lord Steyne, skjønt De ikke kjenner meg.
De har nok glemt det nå. De hjalp far for mange år siden.
Jeg får sjelden ros for å være et godt menneske.
- Hva het Deres far? - Francis Sharp.
De er Francis Sharps datter?
Han la for dagen et stort talent i maleri. Men ikke talent for livet.
Jeg prøver å ta det igjen. Det er mitt livs utfordring.
Jeg har sett Deres navn i omløp. Jeg ønsker Dem lykke til.
Det blir ikke lett.
Det er selvsagt kvinner som holder det gode selskaps dører stengt.
Utenforstående må ikke oppdage at det ikke fins noe bak dem.
Kunne De tenke Dem å besøke Gaunt House?
Særdeles gjerne.
De vil kjede Dem der. Min hustru er livlig som lady Macbeth -
- og mine svigerdøtre like muntre som kong Lears døtre.
De vil hundse Dem, sette Dem på plass og snakke ned til Dem.
- Men det er vel det De ønsker? - Ja, det er det.
Ta dette.
De vil ikke ha ham på nakken igjen i morgen.
- Du leker med ilden. - Ikke vær så dramatisk.
Uansett hvor mye du lefler for de kondisjonerte, blir du aldri dem.
Din ætt er blant Englands edleste, men du benytter deg ikke av det.
Lord Steyne arrangerer middag med krigsministeren neste uke -
- og har lovet kun å snakke om deg. Du har lutter gode kort på hånden.
- Skal jeg lære dig at spille dem? - Skal du lære meg kortspill nå?
Tenk på alt det vi har å vinne.
Jeg vet hva vi har å vinne. Jeg er bare redd hva vi kan miste.
Du tar imot tjenester fra et rovdyr.
Jeg er ikke redd.
Se deg for.
Hvor mange ganger må jeg si det? Skriv kort til mr. og mrs. Crawley.
Blanche skriver kortene.
Ikke denne gangen.
Lady Steyne, jeg fatter ikke at jeg må si dette tre ganger.
Jeg skriver det.
Da vil jeg ikke være til stede. Jeg går hjem.
Fint! Bli der!
Spar oss den tragiske minen!
At du våger å gi ordrer? Du er her for å avle, men er gold!
Min sønn avskyr deg. Alle her i huset så deg helst død.
Og hva har De imot mrs. Crawley? Sant nok er hun ikke adelig, -
- men dog ikke verre enn Fannys hederskronede ane "de la Jones".
De pengene jeg brakte inn i familien ...
... kjøpte Dem min yngste sønn, som alle vet er gått fra forstanden.
Men nok om det.
Det er mitt hus.
Om jeg ber bermen fra hvert fengsel og bordell i London, -
- skal De motta dem og få dem til å føle seg velkomne.
Husk ... De har ingen venner innenfor denne døren.
Lady Bareacres, hva syntes De om "Figaro"?
Jeg fant den virkelig interessant.
Jeg hører De synger og spiller så vakkert, mrs. Crawley.
- Vil De synge for meg? - Med største fornøyelse.
Hvorfor?
Jeg har sett for mye ondskap her til å ville påføre andre den.
"Now Sleeps the Crimson Petal".
Bravo!
Nå er du innenfor.
Når skal gutten Deres på kostskole?
- Når han er eldre. - Nei.
Han må lære å stå på egne ben med en gang.
Hvis man ikke lærer det som barn, lærer man det aldri.
- Rawdon kan ikke unnvære ham. - Jeg skal nok få det til.
De må endelige ikke takke meg.
Kanskje vi kunne se mer til hverandre da.
Glemmer De ikke min mann?
Jeg glemmer aldri noe.
Minst av alt en ubetalt gjeld.
Må jeg reise? Må jeg virkelig?
Får jeg ikke bli hjemme, hvis jeg lover å være snill?
- Du blir ikke der så lenge. - Jo.
Vognen kjører nå, skatt.
I kveld løfter lord Steyne sløret for sin hemmelige forestilling oppført-
av hertuginnen av Lancaster, grevinne Slingstone og andre adelsdamer
Deres majestet, mine herskaper, vær så vennlige å ta plass.
La forestillingen begynne.
Hva vil Steyne overraske oss med?
Gid jeg visste.
Pasjaen Steyne og hans slemme piker.
Jeg presenterer balletten "Zirnana".
Gode gud!
Det er mrs. Crawley!
Så fortrinnlig!
Mrs. Crawley ...
... seierherren tar byttet. De har erobret vårt hjerte i Deres triumftog.
Hvis det er tilfelle, Deres majestet, lover jeg å passe godt på det.
Det er en lettelse, for det har blitt såret fra tid til annen.
De må fortelle under middagen hvordan De vil lege det.
- De dinerer ved min side. - Rangfølgen gjør det umulig, sir.
Jeg er kongen, lady Gaunt. Jeg dikterer rangfølgen.
Er du lykkelig nå?
Jeg sa jeg ville gjøre deg til nattens dronning, og jeg holdt ord.
- Jeg er dypt takknemlig. - Men ikke lykkelig?
- Hvem er lykkelig? - De må da finne glede i maleriene.
- Jeg kan gjemme meg bak dem. - Hva har De å gjemme Dem for?
Den enkle sannhet, som er kjent av enhver sauegjeter og lakei ...
At det eneste som betyr noe her i livet er å elske ... og bli elsket.
Jeg har gjemt meg for jeg trodde ikke at jeg skulle finne kjærlighet.
Men det tror jeg at jeg har nå.
De holder meg for narr.
Jeg er Dem ikke verdig. De omgir Dem med så stor prakt.
En av fordelene ved å bli født inn i det gode selskap er -
- at man i tidlig alder lærer at alt er tarvelig dukketeater.
Husker du piken som satte opp prisen på dette bildet -
- før hun orket å skilles fra det?
Ikke høyt nok.
Men nå har De mottatt tjenestene, mrs. Crawley.
Det er for sent å forhandle om prisen.
Oberst Crawley?
- Får jeg slå følge med Dem? - Gjør endelig det, Wenham.
- God aften, oberst Crawley. - Gudfader ...!
Det er en bagatell. De skylder mr. Nathan 165 pund.
Wenham, lån meg 100. Jeg har 70 hjemme.
Jeg eier ikke 10 pund engang, kjære venn.
Men mr. Moss tar seg nok godt av Dem.
Mitt gjeldsfengsel er Londons mest komfortable.
Slipp meg!
God natt.
- Er De sikker på De ikke vil ha noe? - Min kone kommer om et øyeblikk.
Som De vil. Ring med klokken hvis De trenger noe.
- De har vel brakt ut brevet mitt? - Jeg gjorde det personlig, sir.
- Er det ingen annen jeg kan gå til? - Det er alltids min bror.
Jeg vil ikke bry ham når jeg vet Becky er på vei.
Men allikevel ...
Arme Rawdon! Han havnet i fengsel.
Ja, jeg sender kausjon i morgen. Han dør ikke av en natt.
Gudene skal vite at han har vært der før.
Becky! Gud være lovet.
Det er meg, Jane. Jeg leste brevet ditt.
Jeg har betalt mr. Moss.
Dette er ikke noe sted for en kvinne som deg.
Du skulle ikke ha kommet.
- Jeg er ikke verd det. - Jo, du er det. Du er verd det.
Jeg vil forbedre meg.
Jeg vil skape et nytt liv for Rawdy og meg.
Jeg vil i hvert fall prøve.
Da klarer du det nok. Pakk sakene, så kjører jeg deg hjem.
Jeg beklager min overdrevne iver.
De behøver ikke be om tilgivelse.
Jo. Jeg trenger din tilgivelse. Og din kjærlighet.
Og hvis jeg ønsker å slutte? Og ikke ber om flere tjenester?
Du har fått mange tjenester alt.
Crawley ... Hvor har De vært så lenge?
Det skjedde ingenting. Du må tro meg. Jeg er uskyldig.
- Hva driver dere to med? - Fortell ham at jeg er uskyldig.
Du, uskyldig? Hvert smykke på din kropp er kjøpt av meg.
- Slipp meg forbi. - Din feige, løgnaktige skurk!
Rawdon, la være! Hva er det du gjør?
Kom her!
Ta av det halskjedet.
Ut herfra!
Lukk den opp!
Lukk den opp. Jeg vil se hvem av dere som lyver.
Lukk den opp!
1 000 pund.
Du kunne godt ha gitt meg 100.
Jeg har delt alt med deg.
Rawdon! Vent!
Tilgi meg! Vent!
Jeg gjorde en fryktelig feil. Unnskyld.
Du vet ikke hva jeg har gjennomgått.
Si ikke det. Jeg gjennomgikk det med deg.
Ikke fra begynnelsen.
Hør på meg nå, Rawdon. Jeg har elsket deg på min måte.
Da er det din ulykke. Farvel, Rebecca.
"Etter guvernøren av Coventry Islands dødsfall, blir stillingen tilbudt -
- den ansette Waterloo-veteran oberst Rawdon Crawley."
- Det er da ypperlig. - Det er ikke det spor ypperlig.
Det er en kirkegård. Og Steyne sender meg dit.
Uansett hvorfor det skjer, er det en mulighet som du må dra fordel av.
Livet mitt er tomt.
Alt jeg rører ved blir til støv.
Unntatt den gutten.
Vil du passe ham for meg?
Jeg lover deg at jeg vil elske ham som min egen.
Det gjør jeg allerede.
Gud velsigne deg.
Farvel, min bror.
Baden Baden, Tyskland 12 år senere
Hvem betaler for flasken?
Det gjør han.
Hun sier De betaler for en flaske champagne.
Hvem sier det?
Selvsagt.
Arbeidet kaller.
Gjør Deres innsats.
- Unnskyld, jeg snakker ikke ... - Første gang på kasino?
- Og om så var? - Så utnytt begynnerflaksen.
Du får ikke sjansen igjen.
George, hva ville Amelia sagt hvis hun visste du var her?
Ikke nå, Dobbin. Får jeg presentere ...
Jeg kjenner da godt majoren.
- God aften, mrs. Crawley. - Den beryktede mrs. Crawley?
Ja. Så din mor reiser på kontinentet? Din farfar tilga henne til slutt?
Ja, gud velsigne ham. Han sørget godt for henne.
Vi har reist med min mors venn.
Akk, major Dobbin, er De stadig bare en venn?
Kom.
De må da besøke mama. Kom i morgen. Vi bor på Hotell Erbprinz.
Hun vil ikke forstyrres.
Major Dobbin, da, jeg husker Dem ikke som ertekrok.
Det vil jeg svært gjerne. Si at jeg kommer i morgen.
De må ha kjent min far.
Likner jeg ham?
Meget.
- Du skal ikke invitere gjester. - Hun er jo en gammel venninne ...
Gammel bekjent. Det er noe annet. Din mor ønsker ikke å se henne.
Selvfølgelig vil jeg møte henne. Becky? Jeg kan da ikke annet?
Den lille djevelen bringer ulykke overalt. Hun drepte sin mann.
Han døde av tropefeber. Det kan du ikke bebreide henne.
Kan jeg ikke?
De tok fra henne sønnen.
Vås! Rawdon tok gutten fordi katter er bedre mødre enn hun.
Hva vet du om moderskap? Du har ikke barn.
Det vet jeg bare alt for godt.
Hvis jeg har noe å si her ...
Noe å si? Det har du ikke.
Hvem tror du du er? Min far?
Min mann?
Du har rett. Jeg vet jo hva hjertet ditt er i stand til.
Det kan klynge seg trofast til et fjernt minne og elske en drøm ...
... men det kan ikke se eller gjengjelde kjærlighet som min.
Jeg har da vært din venn.
Du har gitt meg lov til å være din venn.
Vi har brukt nok av våre liv på dette maskespillet, Amelia.
La det være slutt.
Det tretter oss begge.
Da fetteren døde, visste jeg Rawdy kunne bo på Queen's Crawley.
- Han hører til der. - Men du må da besøke ham.
Hvorfor gjør du ikke det? Forbyr lady Jane det?
Nei, Jane vil ikke hindre meg i å se ham.
Men Rawdy er blitt en stor mann.
Jeg elsker ham og vil ham vel, men jeg hører ikke til hans verden.
Og major Dobbin? Jeg traff ham på vei inn. Han så svært sint ut.
- Våre veier skilles visst. - På grunn av meg?
Ja, på grunn av deg, men ... det er andre problemer også.
Amelia Osborne, ditt lille fe! Han er din aller beste venn.
Blås i hva han mener om meg. Du må løpe etter ham.
Nei. Du vet ikke hvordan det er mellom oss.
Jo. Det har jeg visst helt siden jeg så ham kjøpe pianoet.
- Det var George. - Det var Dobbin.
- Jeg så ham med egne øyne. - George elsket meg.
George Osborne elsket bare seg selv.
Han hadde gått fra deg hvis det ikke var for Dobbin.
Ti stille.
Dobbin hadde rett.
Hvor du enn kommer, trekker du et spor av ondskap og hjertesorg.
Jeg kommer vel forberedt.
George ga meg dette brevet på hertuginnens ball.
"Kjæreste Becky. Redd meg fra et liv i lede og slit."
"La oss danse gjennom Europa. Din George."
Det skrev den mannen som du har tilbedt hele livet.
- Så dum jeg har vært. - Det har vi alle.
Men du kan ennå bøte på dumheten din. Løp nå.
Skynd dere. Det skal baki.
Min engel, forbarm deg over oss.
Spis med Fritz og meg på kroen i parken. Vi dør hvis du sier nei.
I morgen, kanskje. Spør igjen i morgen.
I dag er jeg litt trett.
Jeg søker madame de Crawley. Vet De hvor jeg finner henne?
Mr. Sedley?
Mr. Joseph Sedley?
Hva gjør De her i Tyskland?
I alle dager!
Har jeg funnet Dem?
Amelia sa at De var her.
Er det virkelig den skjønne mrs. Crawley?
Jeg er på vei tilbake til India.
India?
Sant for dyden, mrs. Crawley. Nå ser alt lysere ut.
- Jeg håper ikke reisen tretter Dem. - Det gør den ikke, mr. Sedley.
Jeg elsker jo å se nye steder.
Så vakkert det er her.
Tilegnet vår elskede Kulsum Alibhai 1927-2003